Alle sagde, at jeg en dag ville komme ud for en ulykke.
En ulykke, som ville blive min sidste nogensinde.
En dag ser du måske en dreng falde ned fra himlen.
Det er mig. Jeg hedder Louis Drax.
Den utrolige ulykkesfugl.
Den første ulykke var min fødsel. Den foregik ligesom Julius Cæsars.
Man skærer maven op, og så bliver man hevet ud helt snasket ind i blod.
Du klarer det flot. Vi må foretage et kejsersnit.
Selvom man bliver 100 år, kommer man sig ikke over den slags.
Den anden ulykke skete, da jeg var 16 uger gammel.
Mor har stadig røntgenbillederne af mine små, smadrede ribben.
Jeg er blevet bidt af edderkopper, stukket af bier-
-og har fået et 85 % dødbringende stød.
Det sker næsten aldrig for nogen, men det skete for mig.
Jeg har fået madforgiftning masser af gange.
Salmonella, pølseforgiftning og meningitis-
-er kun nogle af de ting, jeg har haft.
I vinter skreg jeg så højt, at jeg ikke trak vejret i 9 1/2 minut.
På min niårs fødselsdag tog vi på skovtur.
Mor, far og mig, og vi var rigtig glade.
Som om ... som om de elskede hinanden igen.
Som om der ikke var et uhyre uden ansigt.
Som om jeg ikke ville komme ud for min sidste ulykke.
-Mor siger, at jeg er en engel. -Man siger, at katte har ni liv.
Sjælen klamrer sig til kroppen og vil ikke give slip.
Hvis du var en kat, havde du brugt otte af dine liv nu.
Et for hvert år. Lov mig, du ikke bruger flere.
Alt føles koldt. Er jeg død?
Dette er dit niende liv, unge mand.
Sammen vil vi løse mysteriet-
-om den utrolige ulykkesfugl.
To blaffere fandt moderen ved vejen og meldte det.
Det bliver svært at sporsikre noget i det her vejr, Dalton.
Vi prøver, men vi finder ikke ret meget.
-Noget nyt om faderen? -Nej. Vi har efterlyst ham.
-Og drengen? -Helikopteren trækker ham op nu.
Herovre!
Hal den op.
Jeg har ventet i to timer.
-Hurtigt! Få fat i traumeholdet. -Der er stadig ingen livstegn.
-Pupillerne er udvidede. -Jeg vil være hos ham.
Jeg vil være hos ham!
Ingen puls.
Dødstidspunktet er 19.55.
Jeg gik i søvne som barn. Første gang var jeg fire-fem år.
Min mor fandt mig under sengen og spurgte mig, hvad jeg ledte efter.
Og jeg sagde "det".
Jeg ledte efter dette ubestemmelige "det"-
-i søvne ved senere lejligheder.
I haven eller naboens have. Eller på nudiststranden i nærheden.
Jeg glemte aldrig mine barndomsoplevelser,-
-uanset hvor tågede minderne blev.
Jeg længes stadig efter den forsvundne dimension.
Hjernen er mere end summen af sine dele.
Og uanset hvor skadede vi er, kan vi alle danne forbindelser.
Hurtigt! Gør plads.
Få fat i traumelægen. Hurtigt!
Blodtryk 90/60. 95 % ilt.
Løft.
Kardiovaskulær stabil. Han hiver efter vejret.
Dr. Pascal, der er telefon til dig. Det er vist vigtigt.
Patienten hedder Louis Drax, ni år. Han var kold, da han kom.
Man kørte ham til obduktion, da han livede op.
-Hvad skyldtes kvæstelserne? -Han faldt i iskoldt vand.
Han har sikkert brækket samtlige knogler.
Han var død i to timer.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Jeg begik en fejl.
Drukning og nedkøling kan minde om døden, når det gælder børn.
Du må ikke være for hård ved dig selv.
-Hvordan går det med ham? -Vi måtte fjerne milten.
Et af de brækkede ribben truer venstre lunge. Og han har kraniebrud.
Det er slemt.
-Men han er i live. -Han er i koma.
Men han er i live.
-Fru Drax? -Ja.
Jeg er dr. Pascal, specialist i komaer.
Jeg ser til Louis, når han er færdigbehandlet af dr. Janek.
-Jeg må sige tillykke til dig. -"Sige tillykke"?
Vi bruger ikke ordet "mirakel" inden for lægeverdenen,-
-men her bør man nok gøre en undtagelse.
-Du kender ikke min søn. -Det er rigtigt nok.
Men det glæder jeg mig til at lave om på.
-Må jeg se ham nu? -Ja da.
Lige siden han blev født, har vi kunnet kommunikere sammen.
Vi vidste, hvad hinanden tænkte, ligesom tvillinger.
Jeg ved godt, at det lyder dumt og overtroisk.
Hvis du kendte Louis ...
Hvis du vidste, hvor meget han har været igennem ...
Han er ikke som andre børn.
Jeg tror, at min søn er en engel.
Det er ikke nemt at være mor til en dreng med problemer.
Man er altid bekymret. "Jeg er nødt til at beskytte ham."
Det er min skyld. Sønner skal ikke få deres mødre til at græde.
Det var derfor, jeg skulle tale med Fede Perez.
Hvem er Fede Perez, unge mand?
Det er en tyk tankelæser, men han er ikke god til at læse tanker.
Han er gammel, sikkert 40, og har et stort tykt, ansigt som en baby.
Goddag, jeg er dr. Perez. Du må være Louis.
-Hyggeligt at møde jer. -I lige måde.
-Kom ind. -Han havde et uheld i elevatoren.
-Hvad taler I om? -Alt, hvad jeg har lyst til.
Hamstere, Hitler, Harry Potter, botox, flagermus.
-Jeg ved meget om flagermus. -Kom ind, Louis.
Og han må ikke sige det til nogen, for det er fortroligt.
Din elevator får mig til at tisse.
Du har mild klaustrofobi. Det er normalt.
Du er for stor til den lille elevator.
Ikke så stor som dig.
Voksne griner altid ad ting, der ikke er sjove.
Knirk, knirk.
-Har du læst nogen gode bøger? -Jeg har læst Bibelen.
-Hvad syntes du om den? -Jeg kunne lide det med slangen.
Hr. Slange. Hvad laver han? Fortæl mig om slangen.
Adam er for dum. Han fortjener at blive straffet.
-Hvad har han da gjort? -Hvor meget koster det her?
Det må du spørge dine forældre om.
-Nu spørger jeg dig. Hvor meget? -Hvorfor vil du vide det?
Gid jeg kunne sidde i en stol og sige "fortæl mere" og tjene millioner.
Det virker som et nemt liv.
Så synes du, at livet er nemt som voksen?
-Glæder du dig til at blive voksen? -Dumt spørgsmål.
-Hvorfor? -Jeg bliver aldrig voksen.
Hvorfor ikke?
Velkommen til komaafdelingen, Louis. Vi skal nok tage os godt af dig.
En, to, tre!
Jeg vil gerne høre mere om den ulykke, han kom ud for.
Har Dalton ikke briefet dig? Politikommissæren, der har sagen.
Politiet har ikke kontaktet mig.
Det var ikke en ulykke. Han blev skubbet.
-Hvem skubbede ham? -Hans far.
-Louis' far? Hvor er han nu? -På flugt fra politiet. Stort drama.
De posterer en betjent i receptionen for en sikkerheds skyld.
Jeg har ondt af moderen. Hun har vist ikke så mange at tale med.
Du kan kalde mig Allan eller dr. Pascal.
De fleste kalder mig Pascal.
Du er i koma, Louis. Det er som at sove, bare dybere.
Jeg har en del teorier om din tilstand.
Nogle ønsker ikke at vågne.
De tør ikke komme tilbage, før de føler sig trygge.
Du kan føle dig tryg her, Louis.
-Hvad er der sket med armen, Louis? -Det var et uheld.
-Hvordan skete det? -Jeg gravede en grav og gled.
En grav til hvem?
Et menneske. En stor, tyk mand med basunkinder.
-Du kommer ud for mange ulykker. -Jeg er en ulykkesfugl.
Nogle gange er de store, andre gange små.
Og ved de store kommer du på hospitalet?
Hospitaler kan være fine nok.
Jeg kan ikke lide, det gør ondt. Men det er okay at være der.
Jello,is, søde damer, der kommer med merejello.
Og de pylrer om en, og man slipper for at gå i skole.
Synes du måske,-
-at det er en lettelse at være der, fordi du føler dig tryg?
-Du tror, jeg gør det med vilje. -Det sagde jeg da ikke.
-Jeg læste din bog i går. -Du skifter emne.
Jeg kunne godt lide den del, hvor du hypnotiserede sikhen.
-Hypnotiserer du mange patienter? -Nogle af dem.
-Men ikke mig? -Jeg tvivler på, at det ville virke.
-Fordi jeg er bims? -Fordi du er speciel.
Er jeg et typisk forstyrret barn?
Vi er bange for, at Peter Drax dukker op. Er her altid nogen?
Ja, to. Og vi registrerer alle besøgende.
-Er vi i fare? -I skal bare være på vagt.
-Men I ved ikke, hvor han er? -Det har jeg ikke sagt.
Kan du fortælle os noget om drengen? Noget nyttigt lægeligt set.
Louis har haft problemer og talt med en psykolog, dr. Michael ...
... Perez.
Ingen venner i skolen. De andre kaldte ham "særling".
Hans journal viser gentagne fysiske traumer.
Psykologen mener, at han måske har påført sig selv skaderne.
-For at få opmærksomhed. -Men han blev også indlagt som spæd.
-Det bemærkede jeg også. -Du sagde, at faderen er voldelig.
Hvor stor er chancen for, at drengen vågner?
Undersøgelserne peger på en varig vegetativ tilstand.
-Hvad vil det sige? -At det ikke ser godt ud.
Jeg har talt med dr. Janek om din bevidsthedsteori.
Han siger, dine metoder er radikale, og at du tror på dine patienter.
Jeg ved nu ikke, hvor radikale mine metoder er.
Jeg tror bare, at Louis stadig kan opfatte noget.
Selvom han virker langt væk, er han stadig hos os på en måde.
Tror du, hjerne og sjæl er det samme?
Hvis Louis' hjerne er skadet, er han så stadig Louis?
Det er han.
Vi skal bare finde ind til ham.
Finde ham, lokke ham frem.
-Tror du, at han gemmer sig? -Det sagde jeg ikke.
Du sagde "lokke".
At se og tænke er det samme, når du har lukkede øjne.
Som en drøm, men du bestemmer selv, hvad der sker.
Du husker skarpt lys, voksne, der råber, og alt føles koldt.
Så du tænker på solen.
Hvor varm den føles.
Skyer.
Og månen. Og kulden.
Vand.
Uhyrer.
Og "knirk, knirk".
Og "wow".
Og glæde.
Og sorg.
Og mænd har ingen ære.
Og død.
Din mund smager af blod.
Og du er højt oppe som en ballon.
Jeg er hos dig.
Hun taler til dig, som om du er baby igen.
Kan du mærke, jeg klemmer din hånd?
Hun gør alt for dig af glæde over, at det farlige ikke dræbte dig.
Fortæl videre.
Det her skete en dag, hvor min far tog mig med til Sea World.
Vi blev i San Diego hele weekenden, så mor kunne få lidt fred.
For vi er begge mænd.
Og til tider er "mænd for meget af det gode og kan give en hovedpine".
Goddag og velkommen til Sea World.
Jeg hedder Jennifer, og vi er vist klar til at begynde.
Kom så, Louis.
Louis, det begynder nu. Du går glip af delfinshowet.
Peter?
Hej ...
Min far mødte en, han kendte.
Han så ud, som om han skulle kaste op i munden.
-Sikke en overraskelse. -Men han kyssede hende bare.
Det må være Louis.
-Hvem er du? -Jeg hedder Caitlin.
Det er min mand, Alex. Det er Peter og Louis.
Så du er den berømte Peter.
-Hvorfor er jeres børn kinesere? -Sådan siger man ikke, Louis.
Det er okay. De er født i Kina.
Har du ikke hørt om adoption?
Mei og Lola kom ind i vores liv for to år siden,-
-og kort efter fik vi en skøn overraskelse, da Jerome kom.
Som et lyn fra en klar himmel.
-Det var hyggeligt at se dig. -I lige måde.
Fisk og skaldyr, to gange pommes frites og en øl.
-Tak. -Selv tak.
Okay, min ven ...
Hvem var hende damen, vi mødte?
En, jeg kendte engang.
Vi var venner.
Gode venner, faktisk.
-Lou-Lou ... -Sexede du hende?
-Vi var gift engang. -Gift?
Ja. For længe siden.
Det er i orden, at du er vred på mig. Du havde ret til at få det at vide.
Nej. Hvorfor skulle jeg være vred? Du er jo gift med mor nu.
Ellers havde I jo ikke fået mig.
I havde fået to kinesiske børn og en baby med et stort, dumt fjæs-
-ligesom Fede Perez.
Måske. Jeg ved ikke, hvad jeg havde fået,-
-men det er nok bedst, at vi ikke fortæller mor om Caitlin.
Skal jeg lyve?
Nej, du skal ikke lyve,-
-men bare lade være med at sige hele sandheden.
Din mor kan være meget skrøbelig.
Okay?
-Er det min yndlingsdreng? -Ja.
Kom her.
Det trængte jeg til. Lad mig lige se dig. Ny trøje?
Hvordan var det? Kom. Hyggede du dig?
Det var okay. Vi spiste et sted, der forestillede Hawaii,-
-og vi prøvede Journey to Atlantis tre gange.
Og vi mødte en dame, der hed Caitlin, som havde været gift med far.
Jeg måtte ikke sige det, men hvorfor ikke?
Hun har en anden familie nu med to adopterede børn-
-og en baby, der ikke er.
-Gå lige op på dit værelse og se tv. -Nej.
Louis ... gør, som der bliver sagt.
Af sted.
-Rør mig ikke. -Hold nu op.
Han er en lille dreng og forstår ikke den slags.
-Hold kæft! -Lad være med at råbe ad mig!
Lyt nu lige til mig.
Hvad laver jeg dog her?
Hvorfor fortalte du din mor om det, der skete i Sea World?
Mine forældre elsker alligevel ikke hinanden.
Ikke ligesom damen og hendes mand med de kinesiske børn gør.
Måske hader de hinanden og vil bare skilles.
Men det kan de ikke på grund af mig.
Hvorfor det?
De tror ikke, at jeg ved det.
-Hvad ved du? -At min far ikke er min rigtige far.
Han lader bare, som om han er det.
-Og hvad med din mor? -Hun er min rigtige mor.
-Hvem er din rigtige far så? -Jeg har ikke nogen.
-Alle har da en far. -Ikke mig.
Lad os sige, du kunne vælge hvem som helst til at være din far.
-Hvem som helst? -Ja, død eller levende.
Dig.
Mig?
Det var bare for sjov.
-Mor siger, du godt må komme ind nu. -Skulle jeg da have lov til det?
-Er du verdens stærkeste mand? -Så langtfra.
Var det derfor, du holdt op med at bokse?
Jeg holdt op, fordi mor bad mig om det.
Og så blev jeg far.
Den stærkeste far i verden.
Der er gang i grillen.
Omsider er der nogle, jeg er glad for at se.
Undskyld.
-Hej, du ser skøn ud. -I lige måde.
-Hej. -Hej.
-Er den til mig? -Den her, mener du?
-Pak den op, og du følger lige med. -Giv en gave, og få et kram.
Gage og Alex, op af vandet. Det er for koldt.
Værsgo.
Har du inviteret fru Drax?
Jeg tænkte, hun har godt af at komme ud af huset ... ud af hospitalet.
-Hun bliver jo ædt levende. -Det er hun nok vant til nu.
Mænd bliver lallende idioter, når de er sammen med kønne piger.
Hvordan går det med jer?
-Hej. -Hej.
-Du greb mig på jagt efter snacks. -Maden er ikke særlig god.
-Nej. -Tak.
Jeg ... så dig før, men du var optaget.
-Jeg troede, at du måske undgik mig. -Nej.
-Det var godt, Janek inviterede dig. -Han har vist ondt af mig.
-Hvordan går det? -Er det din kone, du er her med?
Ja ...
-Hun er meget køn. -Det var sødt sagt.
Jeg klarer det, så godt jeg kan.
Du forsvandt.
Jeg skulle lige på toilettet og løb på fru Drax.
Vi står og begræder Janeks mad.
-Vi er vist ikke blevet præsenteret. -Undskyld, hvor er jeg dum.
Sophie, det er Natalie Drax. Det her er min kone, Sophie.
Natalie er mor til Louis, min nye patient, du ved.
Ja, jeg har hørt, hvad der er sket. Det gør mig ondt.
-Din mand har været en stor hjælp. -Det er jeg sikker på.
Fru Drax har taget en hamster med.
-Jeg har taget en ven med til Louis. -Der må faktisk ikke være dyr her.
Det er en unge. Den gør ikke noget. Og Louis er glad for den.
Okay, jeg gør en undtagelse så.
Den her ene gang. Du skal tage den med hjem.
Tak.
Skal vi gå en tur? Det er godt vejr, og jeg trænger til frisk luft.
Okay, en kort tur, så Louis og hans ven kan hilse på hinanden.
Kom her, Rasputin. Tiden er inde.
Abrakadabra.
Hvorfor skulle de stakkels hamstere dø?
Du er ikke en særlig kvik læge, Fedeberg.
-Kender du ikke reglerne? -Reglerne?
Der findes love, og man ryger i fængsel, hvis man bryder dem.
-Der findes også hemmelige regler. -Hvad har det med hamsterne at gøre?
En af reglerne gælder kæledyr.
Hvis man har en gnaver, som lever længere end forventet,-
-det vil sige to år, må man godt dræbe den, fordi man ejer den.
-Har den hemmelige regel et navn? -Ja. "Retten til at kassere".
"Retten til at kassere"?
Man må bruge rottegift eller ukrudtsmiddel.
Eller man kan smide noget tungt på den-
-som et lægeleksikon eller "Harry Potter og Fønixordenen".
Hvordan har du hørt om den hemmelige regel?
Lad os tale om din far.
Hvad antyder du? Det var min idé at få Louis herhen.
-Peter har ikke gjort noget galt. -Louis siger ... Fru Drax?
Så går vi.
-Hvorfor tog det så lang tid? -Du skal ikke tale med Perez mere.
Hvad har jeg gjort? Hvad sagde han?
Hvorfor var du så sur på ham?
Han sagde, at det, jeg fortalte ham, var en hemmelighed mellem os.
Men han løj. Han sagde det til hende.
Han lyver som alle mænd og spiller "lad, som om du ikke hader ham".
-Hvorfor kan du ikke lide mænd? -Fordi de gjorde min mor ondt.
Jeg læste i Louis' journal,-
-at du afsluttede hans terapi lige før ulykken.
Perez nærede mistro til Peter.
Jeg troede, han ville vende mig mod min mand. Nu er jeg ikke så sikker.
-Har du familie i nærheden? -Mine forældre er døde.
Venner, folk, som du kan tale med?
Jeg har en søster, men vi taler ikke sammen.
Jeg ved, at det er et følsomt emne, men jeg er god til at lytte.
Du stiller da altid spørgsmål.
Ja, jeg stiller faktisk mange spørgsmål.
Det kan måske være en hjælp at tale med nogen om det, der skete.
Det var Louis' niårs fødselsdag.
Og min faktisk. Det er endnu en ting, vi har tilfælles.
Peter kom fra San Diego.
Han har boet der hos sin mor siden separationen.
Jeg havde planlagt en skovtur.
Det var helt perfekt. Vi kørte ud til kløften.
Og så kom vi op at skændes. Et dumt skænderi.
Hvad skændtes I om?
Peter var sur over, at jeg havde stoppet Louis' terapi.
Jeg ville ikke sige hvorfor.
Han blev ...
... voldelig.
Slog han dig?
Louis blev bange og løb sin vej.
Giv dig bare tid.
Peter løb efter ham.
Han var så tæt på kanten.
Jeg ser stadig Louis' ansigt for mig, før han faldt.
Han skreg ikke, græd ikke. Han så bare ...
... skuffet ud.
Har han været voldelig før? Mod Louis?
-Eller dig? -Jeg mødte Peter, da jeg var 18.
Han er den eneste mand, jeg har været sammen med.
Hvad skal man forvente, når man ikke har noget at sammenligne med?
Du fortjener noget bedre end det.
-Hvor ved du det fra? -Det ved jeg bare.
Hvorfor gjorde du det?
Louis, kan du høre mig? Louis?
Kan du høre mig?
-Louis? Er du der? -Han prøver at sige noget.
Min far ... min far ...
Mor er her, skat.
Pas på. Han er sårbar. Louis?
Det er dr. Pascal. Du er på hospitalet, okay?
Louis?
Hejsa.
Hvad læser du? Cousteau. "Det levende hav" igen.
Kan du stadig lide den?
Der er noget, jeg må tale med dig om.
Jeg er nødt til at tage væk et stykke tid.
Hvor skal du hen?
Ikke særlig langt væk.
Til San Diego. Jeg skal bo hos farmor.
Du kan ringe til mig.
Det er kun et lille stykke tid.
-Har jeg gjort noget? -Nej.
Er det, fordi jeg fortalte mor om Sea World?
Det er ikke derfor. Det lover jeg.
Du har ikke gjort noget galt.
Men jeg gør mor rigtig ked af det lige nu,-
-og hun har brug for at være lidt alene.
Du ved, hvordan det er, stump ... "for meget af det gode".
Du klarede det flot i dag, Louis.
Du er tættere på, end jeg troede.
Bliv hos os. Din mor elsker dig rigtig meget.
Hun venter på dig. Det gør vi alle.
Jeg har en gave med til dig.
Jeg tænkte, at vi kunne læse den sammen.
Jeg har hørt, at det er en af dine yndlingsbøger.
"Det var en stille time før solopgang i december."
Hallo?
Macy?
Du ser træt ud.
-Jeg får ikke sovet. -Stress?
Mareridt. Det har jeg ikke haft, siden jeg var barn.
-Hvordan går det med Sophie? -Jeg hænger i en tynd tråd.
-Som andre mænd. -Hun elsker mig ikke mere.
Du elsker jo heller ikke hende. I blev set.
-Hvad mener du? -I haven.
Se ikke så overrasket ud. Det er et offentligt sted. I er ikke usynlige.
-Hvem ved det? -Alle.
Hun har været meget igennem. Jeg viste bare medfølelse.
Nå, hvis det er medfølelse, siger jeg da undskyld.
-Du er irriterende. -Tag den nu, for fanden.
Hej.
Jeg tror, at han har været her.
Jeg tror, han har været inde i huset.
-Hvad sker der? Er han her stadig? -Kom ind.
Jeg troede først, det var fra Louis, men det er jo umuligt.
Tror du, det var Peter? Ingen andre kender til de ting. Det må være ham.
Hvad sagde politiet?
-Natalie? -Du var den første, jeg ringede til.
"Kære mor. Dr. Pascal vil gerne sexe dig.
Du bør holde dig fra mænd som for eksempel dr. Pascal.
Jeg advarer dig, mor. Det farlige kommer, og der sker grimme ting.
Jeg elsker dig. Louis. Kys og kram."
Det er meget mystisk. Kan I se det her?
Buerne og det svage tryk mod papiret.
Personen har skrevet det her brev med sin svage hånd.
-Måske for at maskere sin identitet. -Tak.
Navarra sammenligner det her med din mands skrift.
Du får besked, når vi ved noget.
Har du et sikkert sted at være?
-Vi har en stue på hospitalet. -Jeg vil ikke være til besvær.
Det er du ikke. Du er ikke i sikkerhed derhjemme.
Hvis nogen ringer og lægger på, skal du give mig besked.
-Okay. -Doktor? Kan vi lige tale sammen?
Jeg kommer om lidt.
-Knalder du hende? -Hvad?
Nej. Hvorfor?
Godt. Hold dig på måtten. I det mindste til Peter Drax dukker op.
For din egen sikkerheds skyld.
Vi bruger stuen til overnattende besøgende og overanstrengte læger.
Det er ikke noget særligt, men du er i sikkerhed her.
Det er perfekt. Nu kan jeg hele tiden være i nærheden af Louis.
Jeg må se at komme hjem. Klokken er mange.
-Og du er gift. -Det talte vi ikke om.
-Hvordan skal jeg takke dig? -Det behøver du ikke.
-Vi ses i morgen. -Godnat, doktor.
CLEMENTS PSYKIATRISK HOSPITAL
20 års privatpraksis var nok.
Én time til i stolen, og så ville mit hoved være eksploderet.
-Tak, fordi du fandt tid. -Det var så lidt.
Louis er en dejlig dreng. Det var trist at høre, hvad der skete.
Der er sket nogle underlige ting siden Louis' indlæggelse.
-Nej tak. -Jeg ved ikke, om jeg kan hjælpe.
Jeg fortalte politiet, at jeg kun talte med ham i to-tre måneder.
Har du nogen teorier om Louis' ...
-Ulykker? -Ja.
I lang tid troede jeg, at han påførte sig selv ulykkerne.
For at få opmærksomhed. Men brikkerne ...
... passede ligesom ikke altid sammen.
Efter Louis' mor stoppede terapien, sendte han mig et brev.
I det faglige samarbejdes ånd vil jeg gerne ...
... lade dig kigge på det, hvis du mener, det kan være en hjælp.
Det var fyldt med hamsterlorte. Typisk Louis Drax.
Du er en stor, fed løgner, dr. Perez.
Du sagde, at alt var fortroligt, og det passede ikke, så du stinker.
Jeg håber, du får en klam sygdom. Venlig hilsen Louis Drax.
Vil du lige kigge på det her?
Natalie fandt det i postkassen i går.
"Dr. Pascal vil gerne sexe dig."
Det er i hvert fald hans stemme. Uden tvivl.
-Er du sikker? -Ja da.
Han havde sin helt egen måde at tale på.
Han ligger i koma, så det kan ikke være ham.
-Så en, der kender ham rigtig godt. -Som dig.
Eller måske fru Drax.
Natalie. Som du kalder hende.
-Eller Louis' far. -Ja, det kunne det godt være.
-Hvad kan du fortælle om ham? -Bokser. Glad for de våde varer.
De havde deres problemer,-
-og Louis havde sine teorier om forholdet. Han var kvik på det punkt.
Børn ved altid meget mere, end vi tror.
Hvad mon far giver mig i fødselsdagsgave?
Jeg håber, at det er en ny Rasputin.
-Hvor skulle jeg vide det fra? -Nu er han her!
Der er min dreng jo.
-Sæt mig ned, din gorilla. -Det er godt at se dig.
Vil du have din gave? Du kan ikke gætte, hvad det er.
-Det er et dynasti. -Hvem skal med på skovtur?
-Hvad med fire, seks og ni? -Fire plus seks giver ti.
Louis har snart ferie.
Jeg synes, han skal tilbringe den første uge med mig i San Diego.
Okay?
Nu kommer der et svært et. Er du klar?
Tre, syv, fem, en.
Han skal ikke tage af sted alene.
Det gør han heller ikke. Jeg henter ham jo,-
-og min mor er der også.
Ti divideret med fem er to,-
-træk én fra og ... for nemt.
-Er du faret vild? -Nej.
-Det er jeg ikke. -Jeg elsker fødselsdage.
Du kørte forbi skiltet for ti minutter siden.
Louis, vil du hjælpe far?
Jeg kender godt vejen.
Lad ham nu. Han er god til at finde vej. Giv ham kortet.
Okay.
Værsgo, min ven.
Tak.
Dr. Perez? Slik? Tisse i bukserne?
Det er ikke et kort. Det er min hjerne.
-Godaften, dr. Pascal. -Alt i orden?
Sophie. Hvad laver du her?
Du er næsten aldrig hjemme, så jeg ville aflevere din post.
Det så vigtigt ud.
Hvorfor har du åbnet det? Det er til mig.
Sophie ...
"Kære dr. Pascal. Du burde tage dig af mig, men du vil bare sexe min mor.
Hold dig fra hende, ellers sker der grimme ting."
-Lad være med det. -Louis kan ikke have skrevet brevet?
-Umuligt. -Men han satte sig jo op og talte.
Det var bare et tilfælde. Måske en muskelkrampe.
Han virkede ved bevidsthed et kort øjeblik.
Du skal nok ikke regne med, at han vågner og afgiver forklaring.
Tror du, at Drax stalker hende?
-Hvordan går det med hende? -Hun er ude af den.
-Er hun ved at få et sammenbrud? -Nej. Hun er sårbar.
Men er hun i fare for at bryde sammen?
Jeg tror ikke, at hun klarer presset ret meget længere.
Jeg vil gerne høre Natalies version af Louis' fald.
-Hvorfor det? -Du har et vist venskab med hende.
-Så måske har du noget nyttig viden. -Det tror jeg ikke, at jeg har.
Vidste du, at Peter Drax ikke er Louis' biologiske far?
Ja.
Har hun også sagt, at hun ville bortadoptere Louis, da han var spæd?
Det vidste jeg ikke. Men det er jo også ret privat, synes du ikke?
Selvfølgelig er det privat.
Lige en ting til. Vi skal tale med Peter Drax' mor om brevene.
Hun ville gerne se Louis, og jeg gav hende lov.
Jeg giver receptionen besked.
Et godt råd: Hold hende fra din veninde.
De er vist ikke just slyngveninder.
Det skriver jeg mig bag øret.
Jeg ledte efter dig. Kunne vi lige tale sammen om noget?
-Jeg har fået lov til at tage bad. -Det drejer sig ikke om det.
Kom ind.
-Vil du sidde ned? -Nej.
Jeg vil gerne takke dig igen. Alle er så søde her.
En fra receptionen sagde, at han kunne skaffe et tv.
Hvorfor har du ikke fortalt mig, at Peter ikke er far til Louis?
Det kommer ikke mig ved, men du sagde,-
-at Peter var den eneste, du havde været sammen med,-
-og jeg forstår ikke, hvorfor du kom med en så specifik løgn.
Må jeg lige klæde mig på?
Ja.
-Kunne jeg bede dig vende dig om? -Selvfølgelig.
Okay.
-Hvem er faderen? -Han hed Joe.
Joseph. Vi var kun sammen en enkelt nat.
Det er ikke mit yndlingsemne.
-Måske hjælper det at tale om det. -Nej.
-Hvad hvis andre ved det? -Det gør de ikke, af god grund.
Men som din ven ...
Den måde, Louis blev undfanget på, bør ingen kvinde opleve.
-Det gør mig frygtelig ondt. -Fødslen var rædsom.
Den havde nær taget livet af os. Men jeg fortryder intet af det.
Hvis det ikke var sket, ville Louis aldrig være blevet født.
-Det var flot af dig at beholde ham. -Hvem har fortalt dig om det?
Politikommissær Dalton. Hun var på afdelingen i dag.
-Hvad fortalte hun dig ellers? -Ikke noget.
Hun ville bare møde Louis, sætte et ansigt på navnet.
Undskyld. Jeg føler bare, at alle mænd udnytter mig.
Også mig?
Kysser du alle dine patienters mødre?
Undskyld, hvis jeg gav det indtryk, for det er det sidste, jeg ville.
Måske er jeg urimelig.
Jeg har bare haft det hårdt med mænd.
Vi er ikke alle forfærdelige ... ikke fuldstændig.
Det tog ham to måneder at tø op over for Perez.
Det var mig, der skulle tale med Perez.
Det var mig, der kørte Louis derhen hver eneste uge.
Så jeg bestemmer, om han fortsat skal mødes med ham.
Hvad gør det godt for?
-Du er her jo ikke engang længere. -Stop.
-Er I kede af det? -Nej da, det bliver en dejlig dag.
Kom, vi skal fejre dig.
Jeg har taget alt det, du kan lide, med.
Kunne du tænke dig nogle af dem her? Jeg ved, at du kan lide dem her.
Inden jeg mødte din far, var det kun dig og mig.
Det har jeg aldrig fortalt dig.
Måske ved du det godt. Nogle gange tror jeg, at du har vidst det hele.
Jeg havde nær mistet dig den aften.
Jeg har været tæt på at miste dig så mange gange.
Men det var første gang.
Jeg ringede til en mand, jeg knap kendte.
Vi mødtes, da du bare var en lille baby.
Han trøstede mig,-
-og han blev hos mig, mens vi ventede på at se, om du ville dø.
Han holdt mig i hånden hele natten.
Hr. og fru Foster?
Lægen troede, at Peter var din far, og at vi var gift.
Det blev vi et år efter. Det var svært for fars første kone.
Men han elskede hende ikke. Det var mig, han elskede.
Men nu gør han mig bange, Lou-Lou.
Det føles, som om han er her.
Hvorfor fortæller hun mig det?
Alt det åndssvage bla bla i øret på mig.
Jeg kan mærke, at han kommer nærmere og forsøger at tage dig med sig.
Hun hvisker hele tiden, som om hun er ved at bryde sammen.
Du behøver ikke at lytte. Hun får det ikke at vide.
Hun ved alt.
Nej, unge hr. Det tror børn, at deres forældre gør,-
-men det passer ikke.
Vi skal hen til det mørke sted ...
... det mørkeste sted på jorden.
Man vil sige, at jeg har taget dig,-
-men sådan er det ikke.
Det ved du, ikke sandt?
Jeg tror ikke, man vil lægge mærke til, at jeg forsvinder.
Kommer du med mig?
Det er på tide, at du ser noget.
-Hvor er det? -Dybt inde i en grotte.
-Kommer jeg nogensinde tilbage? -Det kommer an på, hvor modig du er.
HÅNDSKRIFTSPRØVE
Skal det partout være så dystert? Du gør personalet bange.
"Der sker grimme ting" er den eneste sætning, der optræder i begge breve.
Du må hellere komme med.
-Hvad sker der? -Det er fru Drax.
-Giv nu slip på mig! -Hvad sker der?
-Jeg rørte dig jo dårligt nok. -Hun overfaldt mig.
-Hvem er du? -Violet Drax, Louis' farmor.
-Jeg fik at vide, at I ventede mig. -Lad os tale på mit kontor.
Er du okay? Gå ind på stuen et øjeblik.
Jeg er dr. Pascal. Følg med mig.
Jeg er godt klar over, hvor svær en tid det her er for dig.
Men din opførsel er uacceptabel på en komaafdeling-
-og alle andre afdelinger for den sags skyld. Sid ned.
Lige siden Peter forsvandt,-
-har hun prøvet at forhindre mig i at besøge Louis.
Har du hørt fra ham?
Nej. Det er der ingen, der har. Det ligner ham ikke.
Men i lyset af det, der er sket ...
Min søn ville aldrig gøre Louis fortræd. Det er absurd.
Hører du overhovedet efter?
Han elsker den dreng. Det er kun derfor, han blev hos hende så længe.
Vidste du, at Peter var lykkeligt gift?
Caitlin var en god kvinde, kærlig, rar.
-Så kom den kælling med sine løgne. -Så er det godt.
Hun løj for min søn, mig, Louis, og hun lyver for dig.
Har hun fortalt dig, at hendes mor er syg? Eller var det hendes far?
Har hun sagt, at hun blev misbrugt som barn?
At hun blev voldtaget?
At hun er ægte blondine?
-Du må altså gerne banke på. -Fru Drax? Kan vi lige tale sammen?
-Vi var lige i gang med noget. -Det er vigtigt.
Værsgo.
-Hvad er der sket? -De har fundet et lig.
De tror, at det er Peter Drax.
-Det er for stejlt at klatre ned ad. -Vi skal ikke klatre.
Vi springer. Det gør ikke ondt på os.
Jeg er faldet ned herfra før, og jeg døde.
Du kan alt, og det gør ikke ondt.
Jeg springer først.
-Hallo? -Kom bare. Der sker ikke noget.
TILLYKKE MED FØDSELSDAGEN LOUIS
En ...
To ...
Tre.
De har fundet din far, Louis.
Han er død.
Det vidste du måske allerede.
Jeg er rigtig ked af det.
Jeg tror, at du prøver at sige noget til mig.
Jeg lytter. Tal til mig igen, okay?
Det her er et godt gemmested.
Jeg kan ikke se en pind, og der er koldt.
-Får du besøg? -Kun dig.
Det her er det sted, jeg fortalte dig om,-
-hvor jeg har skrevet navnet på min kone og mit barn.
Hjælp mig med at finde det.
-Hvor skal jeg lede? -Det står på væggen.
-Der findes svovlorme ... -Kan du høre det?
Det er Pascal. Han læser højt for mig om kæmpe svovlorme.
De er klamme,-
-for i den ene ende er der en numse, og i den anden en mund.
Kan du nogen gode historier?
-"Den lille prins". -Den er for pattet.
-Den har jeg læst for mange gange. -Okay. Der var engang ...
-Jeg vil høre noget med flagermus. -Okay.
Der var engang tre flagermus.
En han og to hunner.
Den ene hunflagermus grinede altid,-
-mens den anden altid græd,-
-og hannen skulle vælge imellem dem.
-For at parre sig? -Ja.
Ja ...
Ser du, han var forelsket i flagermusen, der grinede,-
-men han havde ondt af den, der græd.
Hun lod til at have mere brug for ham.
Han troede, at hvis han elskede hende nok,-
-så holdt hun op med at græde.
Hvorfor græd hun?
Fordi så fik folk ondt af hende,-
-og den følelse kunne hun bedre lide,-
-end hun kunne lide vittigheder og kærlighed.
Hvad skete der med dig?
Jeg var lykkelig,-
-for jeg havde en flagermusunge.
Og den flagermus var den mest fantastiske flagermus-
-i hele verden.
Og jeg elskede ham mere-
-end hele huset.
Mere end hele gaden?
Mere end alle fiskene i havet.
Men ungen havde problemer og gjorde alle kede af det.
Nej!
Nej.
Han var perfekt. Og klog.
Og mærkelig.
Og skøn.
Og sød.
Og højt elsket.
Og jeg var stolt af ham hver eneste dag.
Jeg vil ikke have, at du dør, far.
Det ved jeg godt, min elskede dreng.
Det ved jeg godt.
Liget er forrådnet og opsvulmet. Der er foretaget tandidentifikation.
Han faldt ned fra klippen og blev ført ind i grotten.
Der er adskillige knoglebrud.
Der er havpartikler i tarmene, så han overlevede sikkert faldet.
-Han døde ikke af faldet? -Snarere af lungebetændelse.
Cirka hvor længe var han i grotten, før han døde?
En uge, måske to.
Det er Navarra. Peter Drax skrev ikke brevene.
Er det rigtigt?
-Hvad er klokken? -Du forskrækkede mig.
Du sov så dybt.
Den er seks.
Jeg burde have vækket dig noget før, men jeg turde ikke.
-Snorkede jeg? -Nej, du gik i søvne.
Du rejste dig fra Louis' seng, og så gik du herover.
Du sad her bare, og så tog du din receptblok og udskrev en recept.
Så krøllede du den sammen og smed den ud.
Så rejste du dig ...
... og gik tilbage til stolen og faldt i søvn igen.
-Undskyld, jeg forskrækkede dig. -Undskyld, jeg ikke vækkede dig.
-Må jeg lige se recepten? -Ja.
Jeg kiggede på den. Du kommer til at grine. Det er det rene vrøvl.
-Stop. Vil du lige spole tilbage? -Okay. Sig til.
Stop.
Se. Jeg holder kuglepennen i venstre hånd.
-Og hvad så? -Jeg er højrehåndet.
Må jeg se, hvad du skrev?
Ja, de er ens.
Okay, lad os bare sige, at du har ret i din formodning.
Louis styrer din krop fra en komatilstand.
En idé, som er vildt langt ude, må du indrømme.
Hvordan ved en niårig, hvilken gift der skal udskrives?
Og tilmed den helt rette dosis?
Den slags viden har en apoteker.
-Eller en læge. -Han er jo utrolig begavet.
Det er ikke en avanceret recept. Insulin og kloroform.
Og den er ikke skrevet af en medicinsk uddannet.
-Måske prøver han at sige noget. -At han vil have, at hans mor dør?
-Vil du have, at hun dør? -Selvfølgelig ikke.
Du går tit i søvne. Din opførsel er underlig, men kan forklares.
Brevene er ligegyldige. Du kendte ikke Peter og Louis før ulykken.
Du er måske nok excentrisk, men du er ikke mistænkt.
Hvorfor føles det her så som en afhøring?
Peters lig blev fundet 500 meter fra det sted, hvor Louis blev reddet.
-Og? -Virker det ikke som et sammentræf?
At de to lig blev fundet samme sted?
Udtrykte Louis vrede mod Natalie?
Fik du ikke mistanke om, at hun var indblandet i ulykken?
Hvor vil du hen?
Er det ikke mærkeligt, at Louis fik mig til at udskrive recepten?
Mærkeligt for hvem? Hvilken del? Hvor mærkeligt?
Brevene stammer fra dit hoved. De er dine frustrationer,-
-din frygt, dine fortrængte tanker og følelser.
Dine lyster.
Du har sikkert ret. Louis har ikke noget med det at gøre.
Men hvad hvis du tager fejl? Hvad hvis Louis beder om hjælp?
Som hans læge er det min pligt at hjælpe ham.
Hvis du har mod på det,-
-kunne jeg godt tænke mig at prøve noget.
Men du skal være forsigtig, for du ...
... udviser selv symptomer, som jeg er bekendt med.
Og vi vil jo ikke have, at lægen bliver indlagt, vel?
Nej.
Sidder du godt?
Ja.
Bare slap af.
Følg mine instrukser.
Okay.
Løft venstre hånd.
-Ikke noget dinglende ur? -Ikke til dig.
Vend håndfladen mod ansigtet.
Nu skal du fokusere på håndfladen.
Find et bestemt punkt.
Læg mærke til punktets detaljer ... linjerne.
Ret fokus mod næsetippen.
Og mod punktet på hånden igen.
Luk øjnene.
Og tag hånden ned.
Forestil dig en hvid skærm.
Så beder vi din underbevidsthed skabe et signal for "ja".
Noget enkelt. En farve.
Et logo.
Og nu et signal for "nej". Igen noget enkelt. Hvad som helst.
Kun du ser det. Ingen andre.
På denne enkle måde kan vi føre en samtale-
-mellem de bevidste og de underbevidste dele af dit sind.
Du lytter kun til lyden af min stemme.
Fra nu af svarer du kun med signalerne, ja eller nej. Forstået?
Er dit navn Allan Pascal?
Er du en kvinde?
Forestil dig, at du er på en strand. Det er en solskinsdag.
Der er mange mennesker. Børn leger.
En varm brise blæser ind fra havet.
Du kan mærke den mod ansigtet sammen med solen.
Bølgerne brydes i det fjerne.
Og nu er du på en tom strand.
Hvis der stadig er nogen sammen med dig på stranden ...
... skal du løfte venstre hånd.
Gå hen mod personen.
Og når du er tæt på, tager du hånden ned.
Nu vil jeg bede om at tale med en anden.
Og når jeg gør det,-
-er det kun vedkommende, der svarer, ikke dig. Forstået?
Louis.
Er det dig?
Det er mig. Dr. Perez.
Kan du høre mig, Louis?
Louis? Er du der?
Vil du tale med mig?
Vil du fortælle mig, hvad der skete?
-Hvad skete der den dag? -Rasputin tog med os på skovtur.
Men mor sagde, at han skulle blive i buret.
Skovtur?
Hvad fik I at spise?
Mad! Er din hjerne skrumpet helt ind til ærtestørrelse?
-Hvilken slags mad? -Ja, det vil du godt vide, Fedeberg.
-Vil du høre? Du bliver nok sulten. -Ja, lad mig høre.
Vi fik brød og pepperoni og ost. Og øl til dem og æblejuice til mig.
Mor bad mig holde igen, for ellers fik jeg mavepine.
Hun er altid bange for, jeg kaster op eller sluger en skrue.
Jeg kom engang til at sluge en stjerneskrue.
Spørg hende selv. Jeg lyver ikke.
Jeg ved godt, at du ikke lyver. Fortæl mig noget mere.
Om mad? Vil du have mere mad?
-Fortæl mig hvad som helst. -Der var en fødselsdagskage.
Chokolade. Og man skulle ønske noget.
Mor ønskede, at jeg blev hendes for altid og ikke kom til skade.
-Hvad ønskede du? -At far var min rigtige far.
Så han blev sammen med os.
Fortalte du dem om dit ønske, eller holdt du det for dig selv?
Bla bla bla ...
-Hvad betyder det? -Det betyder bla bla bla ...
-Du sagde det ikke? -Det betyder ...
Jeg ville sige det, men så kom mor og far op at skændes om bolsjerne.
Mig først. Hvad er der?
-Jeg har lavet dem til Louis. -Må jeg få et?
Må han få et?
Nej, for jeg har lavet dem til Louis.
-Lad så være. -Hvad er der med dig?
-Tag dine ting. Sådan er det altid. -Ikke nu igen.
Du er fuld.
-Kører vi med far? -Ja da.
Nej, vi gør ej. Du er fuld og må ikke køre bil i den tilstand.
-Hvad er der i vejen med bolsjerne? -Kom med dem.
-Har du kommet noget i dem? -Giv mig dem så.
-Okay, så spis et. -Hold op!
-Hvad skete der så? -Jeg løb væk, og hun løb efter mig.
Og han løb efter hende.
-Louis, Louis ... -Hold dig væk fra os, Peter.
-Hun trak mig hen til kanten. -Du er for tæt på kanten.
-Det er faktisk tilladt. -Hvad er tilladt?
Retten til at kassere. Far kender ikke reglerne og forstod det ikke.
Vent i bilen!
Hvorfor vil du gøre ham ondt? Du har brug for hjælp.
Hun skubbede hårdt til ham, og han tumlede ned ad klippen.
Du kan forestille dig resten.
-Han faldt. -Det kunne have været en ulykke.
Jeg ved meget om ulykker.
Var det en ulykke? Var det virkelig det, Louis?
Måske, måske ikke.
Hvad skete der så?
Jeg gjorde, som hun ønskede ... som jeg altid gør.
Louis?
Kom.
Hvad gjorde du?
Jeg gik baglæns.
Hun behøvede ikke at hjælpe mig denne gang.
-Jeg talte skridtene. -Kom hen til mig.
Det var kun fem skridt. Det var nemt.
Et ...
To ...
Tre ...
Fire ... fem.
Og så troede jeg, at der var et sjette.
Men det var der ikke.
Jeg faldt i vandet,-
-og jeg døde.
Alarm på afdeling tre!
Vågn op, dr. Pascal.
100. Lad op.
Der stødes.
-Ingen puls. -150.
Der stødes.
AFLØBSRENS
Der stødes.
Igen.
Der stødes.
Så har vi ham. Okay.
Pascal begik den fejl, alle mænd begår.
Han troede, at mor måtte være et godt menneske, når hun var så smuk.
Men det er hun ikke, så nu skal hun bo på et hospital-
-og fortælle Perez hemmeligheder.
Hun har fået enestue og reagerer rigtig fint på behandlingen.
-Hun savner Louis forfærdeligt. -Er du nået frem til en diagnose?
Münchhausen by proxy-syndrom, også kendt som påført sygdom.
Patienten skader typisk et barn-
-for at få kærlighed, opmærksomhed.
Hun skadede selv Louis, da han var lille.
Da han blev ældre, reagerede han på hendes behov for at få kærlighed.
Hun skulle bare være der.
Han kom ud for en ulykke, og hun reddede ham.
Og hver gang blev båndet mellem dem stærkere.
Hun elskede og hadede ham. Kunne ikke leve med eller uden ham.
Pascal skal leve med det valg, han traf. Ligesom jeg gjorde.
Lev med følgerne. Der er altid følger.
Tingene ender af og til sjovt.
Altså ikke "ha, ha"-sjovt, men uventet.
"Øen Ceylon forsvandt under vores horisont ..."
Du skal ikke tænke "stakkels Louis", for så slemt er det ikke.
Det er rigtigt.
"Hvor førte kaptajn Nemo os hen?
'Havet er ikke vejen, der fører os tilbage til Europa.'
'Hvem siger, vi skal til Europa?' 'Men hvad gør vi så?'"
Jeg har ventet på det her hele livet. Ni år.
Ni er mit lykketal. Det her er mit niende liv.
Og det niende er det bedste.
Meget var nederen før.
Det er ikke let at være et plaget barn eller en ulykkesfugl.
Det var nederen, at mor og far hadede hinanden.
Og det var nederen at blive kaldt "særling".
Men det er ikke nederen at være i koma.
Jeg behøver ikke at bekymre mig om mor og savne far,-
-for han er her altid, når jeg har brug for at tale med ham.
Du behøver ikke at blive her. Bare vågn op, og lev.
-Hvis du har lyst. Har du det? -Det ved jeg ikke.
Det kommer an på, hvor nysgerrig du er på det, der venter.
Tænk på verden, Louis. Tænk på al dens magi.
Alle mulighederne.
Men hvorfor skal jeg vende tilbage, når du ikke er der?
Jeg er altid hos dig. Altid.
Lige her.
Selvom du ikke kan se mig eller holde mig i hånden,-
-kan du altid tale med mig.
Jeg elsker dig, stump.
Du må ikke gå. Bliv her. Jeg vil ikke have, at du går.
-Jeg er ked af det, stump. -Jeg elsker dig så meget.
Jeg elsker dig mere end hele huset.
Mere end hele gaden.
Mere end alle fiskene i havet.
Det skal nok gå alt sammen, unge mand.
Det lover jeg.
Du er den stærkeste mand i verden.
Oversættelse: Brian Christensen Scandinavian Text Service 2016